Боїми – львівські патриції, яких прославила смерть
При знайомстві зі Львовом ніхто не оминає знаменитої каплиці Бомів, що вже чотири століття прикрашає місто. Це каплиця усипальниця львівського патриціанського роду. Хто ж такі Боїми, які створили най унікальнішу усипальницю Львова?
Засновником роду був Дердьє Боїм. У нас його називали польською Єжи, а латиною Георгієм. Прибув він до нас з Трансільванії. Був він угорцем. А приїхав в почті нового правителя Речі Посполитої Стефана Баторія 1576, коли вже мав 39 років. Довго був його секретарем.
![](https://visitlviv.net/wp-content/uploads/2024/04/boim.webp)
![](https://visitlviv.net/wp-content/uploads/2024/04/800px-stefan_batory._stэfan_batorы_1576.webp)
![](https://visitlviv.net/wp-content/uploads/2024/04/screenshot_1-4.webp)
Успішний торговець
Згодом, Дердьє прибув до Львова, четвертого за величиною міста королівства. Найбільшого на Русі. Фактичним воротам в торгівлі зі Сходом. Тож, вирішив оселитися тут і торгувати з Трансільванією та Валахією, де мав непогані зв’язки. Тож міг поставляти звідти великі партії сукна та угорського вина, основного виду вина яке пили львів’яни. Паралельно займався і лихварством – позичав гроші під проценти.
Зміна віри
У нас він одружується з шляхетною (дворянського роду) Ядвігою Катериною Нижньовською. Але щоб ввійти у львівський світ торговців, він змушений був змінити протестантство на католицтво, би бути своїм. Хоча тоді багато шляхти були протестантами і навіть мали свої партії. Зрештою, Річ Посполита аж ніяк не була суто католицькою країно. І десь нагадувала в тому Францію часів Генріха Наварського. З тією лише різницею, що тут була ще й третя релігійна сила – православні.
![](https://visitlviv.net/wp-content/uploads/2024/04/yakym-krohmalnyj.webp)
Діти
Цікаво, що Дердьє мав тоді 53 роки. В них народилося чотири дитини, три доні і син Павло. Доньок він успішно видав за казково багатих львів’ян. Так Ельчбета стане дружиною Миколая Шольц Вольфовича, Марселла вийде за Мельхіора Шольц-Вольфовича, Катерина –за Зиґмунта Брезлера з Опави
Зрада і Ерос
По смерти Ядвіги Дердьє одружився вдруге. Другою жінкою стане теж Ядвіга. Її батько Анчевський був королівським урядником. На той час Дердьє мало бути вже поза 70-т років. Бо відомо, що на час того одруження його первістку Павлу вже виповнилося 20 років. Кажуть, молода дружина захопилася цим Палом. Дердьє вирішив віддати її в монастир. Гідне покарання для зрадливої жінки. Хай відмолює гріхи до кінця свого віку. Та тоді він би мав віддати в той монастир не лише її саму, а й її посаг. А з такою втратою його купецька душа вже не мирилася.
Є легенда, що він помститься більш витончено. Накаже створити її в скульптурі оголеною і поставити ту в каплиці. А на стіні повісити портрети обох –– її і сина. І підписати, що то зрадлива дружина, а то слабохарактерний син. І ніби то вони там простояли аж до 1920-х років. І прибрав їх лиш єпископ Болеслав Твардовський. Визнаний згодом святим. Ну не через це. Сумнівно би голу жінку ставили в усипальниці, і до того ж би та скульптура була там, коли каплиця в ХІХ і на початку ХХ ст. була каплицею де відправляли служби над покійниками. Ото би було видовище. Прийде якась родина прощатися зі своїм покійником і не службу слухає, а Ядвігу оглядає. Ех, ті легенди.
За одними даними вона померла не витримавши ганьби, за іншими –– переживе навіть Павла.
Успішний політик
Крім торгівлі Дердьє був успішним політиком. Чотири роки (1610-1614 рр.) був міським райцею (депутатом). А тоді, магістрат мав всього 12 райців! Вагома посада. Був і бурмістором (мером) Львова.
Портрет
Як виглядав Дердьє? Його прижиттєвий портрет не просто зберігся. А є легкодоступний для огляду, бо намальований в техніці фрески на каплиці Боїмів на стіні зі сторони вулиці Галицької. Тож гайда дивитися. Поруч з ним є портрет і його першої дружини Ядвіги Ніжньовської. І це оригінали, яким чотири століття. Вони створені художником Джованні Джіані 1617 року. Цікаво, що саме в це й рік і помре Дердьє. Йому тоді виповнився 81 рік. Ці портрети подані вище в розділі “Зміна віри”.
Пірат
Можливо, таку пишну каплицю з численними зображеннями святих Дердьє замовив не лише з пихи і марнотратства. А з надією відмолити гріхи молодості. Бо “перший свій мільйон” він ймовірно заробив піратством на Дунаї!?
Син Дердьє, Павло
А тепер про його сина Павла, старшої дитини Дердьє. Він, як і батько, був райцею (з 1620 р. посада була по життєва) і бургомістром Львова в 1629 та 1631 роках. А ще став львівським війтом 1627 р. (головою суду) і придворним лікарем короля Сігізмунда ІІІ Вази. Його другим іменем було ім’я Юрій, в честь батька. Така традиція перейшла і його синам.
Початкову освіту здобув вдома. Його вчителем був райця Томаш Карч. Далі вчився в Італії, в падуанському університеті, одному з найкращих університетів Європи, де став доктором філософії та медицини. Був синдиком (юристом) відділенням митців. В університеті й досі зберігся його гмерк (міщанський герб).
До Львова приїде в 1613 році. Каплиця тоді ще прикрашалася. Сплатив борги покійного чоловіка сестри Катерини, що помер двома роками раніше.
Крім вище згаданого займався і торгівлею. Торгував зерном, головним експортним продуктом тодішньої Польщі. Через що судився з гданським купцем Яном Томсоном. Саме через цей єдиний порт Польщі і вивозили зерно на Захід. В основному в Голландію. Для того придбав шпихлір (склад) на Перемишльчині. Сплавляв і поташ з маєтків Яреми Вишневецького.
Як лікар і політик, після голоду та моровиці, пожежах і нападах ворогів приклався до створення в катедральному костелі вівтаря св. Роха, заступника від пошестей (інфекційних хворіб).
Мав Павло дві кам’яниці в місті на Шевській, 4 та Театральній, 10 (адреси сучасні).
Саме йому батько доручив завершити оздоблювання каплиці Боїмів. Його зображення є на епітафії в каплиці
![](https://visitlviv.net/wp-content/uploads/2024/04/benedykt_pawel_boym-636x1024.webp)
КІНЕЦЬ РОДУ
Проблеми з продовженням роду
Павло мав 9 діток. Та рід продовжив лише один син Микола, інші двоє померли бездітними. Ну а доні прізвища не передають. А от на дітях Миколи, і закінчився рід. Той мав троє синів та вони не лишили синів. Двоє з них були монахами. Один з них, Михайло став львівським Марко Полло. Відкривачем Китаю. Про нього в нас окремий допис.
Пророцтво
Рід проіснує трохи більше століття і вигасне. Є легенда про мимовільне пророцтво Дердьє. Бо усипальницю він робив саме на три покоління роду. І от на третьому поколінні рід і вигас. Мабуть, треба було робити глибші підвали для поховання і рід би жив довше :).
![](https://visitlviv.net/wp-content/uploads/2024/04/screenshot_4-2.webp)